Лексичні засоби відтворення категорії морозу в українській мові - Конопліцька, О.І; Миколенко, Т.М (My University, 2023)
Статтю присвячено аналізу способів вербалізації семантики морозу в українській мові. Виділено лексичний та описовий способи рефлексації семантики низьких температур. У руслі лексичного способу виокремлено кластери іменникової, дієслівної, прикметникової та прислівникової номінації. У кожному кластері виокремлено лексико-семантичні групи, що з різних боків утілюють семантику низьких температур. Субстантивний тип рефлексації семантики морозу презентують: лексеми – номінації дуже низького атмосферного температурного стану; номінативи холод, холоди; віддієслівні субстантиви на позначення абстрактної дії, зв’язаної з низькими температурами; назви об’єктів, створених у результаті замороження води; номінативи, що означають результати впливу морозу на предмети; назви природних феноменів, спричинених дією морозу і вітру; номінації предметів, створених для дії з морозом / за допомогою морозу тощо; номінації фізіологічної реакції організму на мороз. Семантичне поле дій та ознак, з якими сполучується іменник «мороз», відтворює фрагмент когнітивного портрета аналізованого явища в мовній картині світу українців. З одного боку, мороз постає персоніфікованою сутністю, войовничою, часом агресивною, здатною завдати серйозної шкоди людині. З другого боку, мороз репрезентує образ позитивного температурного явища, спорідненого з веселощами і радістю, іграми, святами в дитячому дискурсі. У центрі сектора вербативної репрезентації семантики морозу локалізуємо словосполучення дієслова-гіпероніма відчувати з субстантивами на позначення вкрай низьких температур (відчувати мороз). Площину аналізованого сегмента також відтворюють: дієслова на позначення температурного стану перцептора, спричиненого дією морозу; дієслова на позначення зміни фізичного / якісного стану об’єкта в результаті дії на нього морозу; присудкові слова зі значенням констатації атмосферного стану; дієслова на позначення фізіологічної реакції організму на холод; дієслова на позначення контакту особи з повітрям при контекстному супроводі лексем з семою мороз. Високий рівень квантитативності ад’єктивних форм на позначення низької атмосферної температури засвідчує активне використання ознаки в українській мові як фактора мовного вияву, художньої точності та наукової деталізації. Найменшою кількістю презентовано адвербіальний пласт позначення морозного атмосферного стану. Окремого вивчення заслуговує індивідуальна письменницька реалізація описової стратегії відтворення морозу
Keywords: лексичний спосіб; описовий спосіб; мороз; субстантивний тип рефлексації; вербативний тип рефлексації; ад’єктивний тип рефлексації; адвербіальний тип рефлексації